Idè,+materialvalg,+tittel

TEMA OG IDE: Jeg vil arbeide med naturopplevelsen som tema. Å kjenne kontakten med naturen og hvordan kroppen blir et transportmiddel som er i stand til, ved egen "maskin", å krysse store strekninger.( I vår tid er ikke dette nødvendig, vi har smartere og raskere metoder for å forflytte oss.) Men likevel ved å velge det, ligger alt i opplevelsen av å gå. Jeg opplevde filosofiske og morsomme refleksjoner rundt tema å gå, ved å lese Thomas Espedals roman" Gå. Eller kunsten å leve et vilt og poetisk liv",2006.) Å gå lange strekninger har stor verdi i sin helsemessige gevinst, både fysisk og mentalt. Det kan være stier og områder man kjenner og har et kjært forhold til, eller det fremmede i nytt ukjent terreng.

For folk som bor i Oslo og omegn er markene(Nordmarka, Sørmarka etc.) rundt hovedstaden et kjært område for friluftsinterreserte, som gir rekreasjon både vinter og sommerstid. Det finnes kart for begge årstider, med forskjellige stier\ løyper som passer årstiden. Det er også tydelig merket med skilt i løypene. De fleste storbyer har slike områder i nærheten, til fri benyttelse for alle. Jeg vil ta utgangspunkt i vinterkartet over Nordmarka, som viser skiløypene som prepareres gjennom vinteren. På begynnelsen av 1900- tallet bygde skiforreningen hytter for servering og overnatting i marka. Før dette, var det fastboende på gårder og i hytter som kunne tilby overnatting om nødvendig. Kikutstua ligger så og si i hjertet av Nordmarka, den ble bygd i 1926. Gjentagende utvidelser av stedet, både som serverings og overnattingssted, vitner om popularitet. Stedet virker som en magnet på turgåere fra alle områdene omkring, og betraktes av mange som selve Soria-Moria i Nordmarka.

Når jeg tar turen til Kikutstua, kommer jeg fra Frognerseteren. Jeg velger et utsnitt på kartet med dette utganspunktet. Når jeg leser et kart over et område jeg kjenner, opplever jeg skiturene jeg allerede har hatt, ved å kjenne igjen løypene og landskapet. Denne følelsen vil jeg prøve å la bli en del av produktet mitt.

Jeg vil lage en pute med motiv fra kart. Puta skal vekke følelser for, og lengselen etter skiturene som kommer når vinteren legger seg. Å bygge forventning som en del av forberedelsene til sesongen. Det er også noe forgjengelig ved at man kun kan oppleve dette når forholdene og årstiden er riktig.



MATERIALER: Jeg vil gjenbruke tekstiler og materialer som allerede eksisterer som produkt. Gjenbruk er god etisk holdning i vårt forbrukersamfunn.Samtidig kan man ivareta et personlig forhold man har til produktet. Det kan være et gammelt plagg,en duk med vakkert mønster, et broderi som aldri ble ferdig....

Jeg vil bruke tekstiler som jeg ikke har klart å kaste eller gi bort, som jeg av en eller annen grunn har knyttet meg til. Vi kan ha forskjellige grunner og intensjoner ved å spare på klær og tekstiler. Det kan være nostalgi i gamle klær som knytter oss emosjonelt til en annen tidsperiode.Det kan bekrefre noe ved vår identitet og skape følelsen av tilhørighet. Klær eller tekstiler som er benyttet til store begivenheter og hendelser i livet, kan forsterke minner og opplevelser. En annen side ved materialene og produktene,er kvalitet og egenskaper stoffene kan ha. Rett og slett hva de er laget av. Godt håndverk, hvordan materialene er bearbeidet. I tillegg kommer de visuelle og estetiske verdiene som farger og mønster.



//Inpirasjon og gjenbruk:// Disse dukkene er laget av brukt ullundertøy til små barn. Bukser, trøyer, luer,sparkebukser, ammeinnlegg i den mykeste ullkvaliteten. Jeg laget dem i 2003 da min yngste datter var spebarn. Plaggene ble bare bedre etter lang tids bruk, de hullete og flekkete plaggene ble også favoritter. De hopet seg opp i skapet, jeg hadde ikke hjerte til å kaste dem. Jeg klippet rundt( bort) store hull og stygge flekker, dette ble begrensninger som styrte og påvirket fasongen på dukkene. Hver er individuell i sitt utrykk. Det ble etterhvert en storfamilie på ca. 15 forskjellige personligheter! Jeg brukte tråd for broderi til å "tegne" (sy) ansikt og dekor.Tråden er blank, myk og finnes i mange vakre farger. Dette gjør dem til trygge leker for spebarn, ingen knapper eller deler som kan løsne og settes i halsen. Jeg beholdt kvaliteten i ulla som hadde oppstått gjennom flittig bruk og riktig behandling i vask. Dukkene er fremdeles i bruk, (spebarnet har blitt 9 år) og får være med i leken sammen med polly- dukker, barbie, bratz og lego. Vi har begge et emosjonelt forhold til hele denne dukkefamilien. Jeg laget dem med bestemte intensjoner, jeg har opplevd hvordan disse mer eller mindre ble innfridd gjennom barndommen hennes. De holder også minnet om spedbarnsperioden levende for meg.

MATERIALVALG TIL PUTEN: Gården på Ørsland i Lillesand har et tradisjonnelt linskap. Dette er et skattekammer for gjenbruksentusiaster! Her finnes håndbroderte tekstiler til hjemmet, nyttige og vakre. Nøysomt laget med tid og tålmodighet. Eksotiske tekstiler fra fjerne strøk,stofflengder som en gang hadde en plan om å bli til noe. Innholdet i dette skapet bærer sine historier. Jeg blir nostalgisk og drømmer meg bort til en annen tid. Ved å bruke dem i nye sammenhenger, lager jeg mine egne historier.

Denne kjolen bruker jeg ikke lenger. Den er i 100% ull. Skjørtet er foret i bomullsjersey. Ull er i mine øyne et funksjonelt stoff fordi det isolerer både varme og kulde. Det er kvaliteten i tekstilene og fargen som gjør at jeg ikke har klart å kvitte meg med dette plagget. Fargen er grå, med bitendens fiolett.Snittet i kjolen passer ikke helt min figur lenger. Jeg tror den er laget på slutten av 1980 tallet. Selv har jeg kjøpt den brukt for ca. 5 år siden.

TITTEL:

Eksamens tittel: "Design i tiden". Undertittel " Redesign"